Katso, miten korkealla tämä on. Tämä on tosi kivaa. Tule!
Jänishousu!
Åtto! Ei tämä ole yhtään pelottavaa.
Olet fiksu mutta todellinen pelkuri.
Alas on tosi pitkä matka.
Emmekö voisi tehdä jotain muuta?
- Mitä muka? - Ratkaistaan vaikka jokin mysteeri.
Ei täällä ole enää ikinä mitään mysteerejä.
Olemme jääneet työttömiksi.
- Onko tuo... - Siltä kuulostaa.
No niin, tulehan nyt sieltä.
Fred-eno!
- Hei! - Otitteko rosvon kiinni?
- Itse asiassa otimme. - Siistiä!
Nyt hän ei tee pahojaan vähään aikaan.
Mikä tuo on?
- Se on piikkimatto. - Piikkimatto?
Tajusimme hänen pakenevan-
- joten levitimme tielle renkaat puhkovan piikkimaton.
- Fiksua. - Onhan se.
Minun täytyy nyt hoitaa tämä loppuun. Oli kiva nähdä. Ajakaa varovasti.
Heippa!
- Siistiä! - Niinpä.
Åtto!
Muumionäyttely! Egyptissä oli ennen vanhaan muumioita.
Miksi olet kiinnostunut kaikesta vanhasta?
Jos ei tiedä, mitä ennen vanhaan tapahtui...
- Oletko kunnossa? - Näytänkö siltä?
Mies maassa!
- Mitä nyt? - Häneltä taisi murtua jalka.
Soitan ambulanssin.
Tämä ei ole sattumaa, vaan kyse on kirouksesta.
- Kirouksesta? - Tämä on muumion kosto.
Muumiota ei olisi pitänyt tuoda tänne. Se tuo mukanaan vain epäonnea.
Mikä muumio se on?
- Tutankhamon. - Kuka se on?
Tutankhamon oli egyptiläinen faarao, joka kuoli 3 341 vuotta sitten.
Näyttely on oikein mielenkiintoinen...
Hänen hautansa sinetöitiin manauksella.
- Manauksella? - Niin.
Voit lukea kirouksesta netistä.
- Kaikki on kerrottu netissä. - Ryhdistäydy nyt.
Älä usko kaikkea, mitä netissä sanotaan.
Niin, niin... Hyvä poika...
Mitä nyt, Åtto!
Katso!
Toinen puoli on sahattu lähes poikki.
Joku halusi hänen putoavan.
- Onko meillä uusi juttu? - Siltä näyttää.
Åtto, heitä femmat. Hyvä poika!
Minä olen museon turvallisuusvastaava.
Muumio ei ole mikään halinalle.
- Anteeksi? - Niin.
- Uskotko sinä muumion kiroukseen? - En!
Muut tuntuvat pelkäävän, että muumion takia tapahtuu jotain.
Ihmiset uskovat kaikkea kummallista.
Milloin muumiota pääsee katsomaan?
Näyttely avataan torstaina.
Saammeko me nähdä sen?
- Näyttely on avoin kaikille. - Tarkoitin, että nyt.
- Näyttely ei ole vielä valmis. - Ole niin kiltti.
Ole niin kiltti.
No jaa, yritämme kyllä saada lapsia ja nuoria tulemaan, joten...
- Te voisitte toimia testiyleisönä. - Joo!
- Onko tuokin kiinnostunut arkeologiasta? - On, todella kiinnostunut.
No niin...
Itse näyttely tulee siis tähän.
Pahoittelut kaaoksesta. Emme ole vielä ihan valmiita.
Mutta eikös täällä ala jo näyttää ihan hyvältä?
Oliko kaikki tämä siis faaraon haudassa?
Tässä on vain pieni osa kaikesta.
Faaraoita haudattaessa ei juuri säästelty.
Mutta miksi kaikki puhuvat siitä jostain kirouksesta?
Siksi, että kaikkihan nyt rakastavat pientä jännitystä.
Ja se on hyvää mainosta.
Tulkaahan, niin näytän jotain jännittävää.
Åtto?
Tämä kammio jäljittelee alkuperäistä hautaa.
Ei saa koskea.
Anteeksi.
Ja tämä on itse hautaholvi.
- Haluatko katsoa? - Joo.
Varovasti.
Ei se ole vaarallinen.
Tajuatko tuosta jotain?
En, sitä varten pitäisi olla egyptologi.
Onko tuo se sinetti, josta hän puhui?
- Kuka? - Se tikkailta pudonnut mies.
Aivan, kyllä se on se.
- Miksi ovet sinetöitiin kiinni? - Hautaa suojeltiin ryöstäjiltä.
Mutta kuka tahansahan olisi voinut leikata köyden poikki.
Totta, mutta kukaan ei uskaltanut tehdä niin näiden takia.
Nämä pienet hahmot ovat jumalia. Egyptiläiset olivat taikauskoisia.
Nuo jumalat suojelivat kuolleita. Kaikki pelkäsivät Anubista.
Se näyttääkin aika kiukkuiselta.
Taikauskollakin on tarkoituksensa.
Kukaan ei uskaltanut mennä hautakammioon 3 000 vuoteen.
Anteeksi.
Täällä ylhäällä on vielä vähän tekemistä, joten pölyä tulee.
Tutankhamonin muumio on tuolla.
Åtto, tule!
Ja tässä... se nyt sitten on.
Ei se ole vaarallinen. Katsokaa vain.
- Eikö olekin hieno? - On.
Saanko ottaa kuvan?
Saat, jos et käytä salamaa, joka voi vahingoittaa muumiota.
- Meyer! - Meyer, tule katsomaan.
- Tässä on Harald Bakke. Hän on... - Kukaan ei tottele minua.
- Hän on näyttelyn sisustaja. - Ja lavastaja.
- Olen myös lavastaja. - Juuri niin, lavastaja.
- Ja tässä ovat... - Tiril ja Oliver, mestarietsivät.
Mestarietsivät! Päivää!
- Åtto! - Vai Åtto... Se varmaan...
...nuuskii vähän nurkkia.
- Täällä on tosi hienon näköistä. - Niinkö sinusta?
Tuhannet kiitokset.
Normaalisti teen lavasteita elokuviin ja teatteriin.
Kun minua pyydettiin tähän, en osannut kieltäytyä.
- Oletko siis tehnyt elokuvia? - Olen, montakin elokuvaa.
Mitä elokuvia?
No, se on..
Se elokuvista, tämä on se työ, josta olen kaikista ylpein.
Tässä on sitä jotain.
Kun yleisö tulee tänne-
- he tuntevat olevansa muinaisessa Egyptissä.
Niin varmasti tuntevatkin.
Täällä on lähes aito tunnelma.
- Sanoitko "lähes"? - Noin 99,9-prosenttisesti.
- Sittenhän siitä puuttuu... - Mutta täällä näyttää tosi hienolta.
Sitten meidän täytyy vielä hoitaa se viimeinen 0,1 prosenttia. Meyer! Tule.
Tullaan. Olkaa nätisti, tulen ihan kohta takaisin.
Ajatella, että tuon sisällä on oikea ihminen...
Kaiken täytyy olla järjestyksessä.
Hei!
Olen pahoillani, mutta meidän täytyy nyt lähteä täältä.
Maalaatko sinä? Sinun piti patinoida! Ja värin piti olla hiekkabeige!
Tuo värihän on harmaa! Tuossa seinässä on näppylöitä.
Se täytyy patinoida, ei maalata.
- Väri on katakombinharmaa. - Taiteilijat...
- Beige ja harmaa ovat lähellä toisiaan. - Ovatko todella?
- Tähän tulee kuolinnaamio. - Kuolinnaamio?
Se on koko näyttelyn arvokkain esine.
- Miksi se on niin arvokas? - Se on tehty kullasta.
Se painaa yli kahdeksan kiloa ja sen arvo on miljoonia kruunuja.
Se on niin ainutlaatuinen-
- että keräilijät maksaisivat mitä tahansa saadakseen sen.
- Meyer! - Löytänette ulos itsekin.
Meyer, tule katsomaan.
Varo!
Senkin tunarit!
Minähän olen sanonut, ettei telineillä saa olla irtotavaraa!
Ei maalipurkki siinä äsken ollut.
Sinun täytyy mennä suihkuun. Tiputat maalia joka paikkaan.
Johtaja näyttää ihan smurffilta!
Taas yksi onnettomuus lisää.
Onkohan siinä jotain perää?
- Missä? - No, siinä...
- Kirouksessa. - Mitä?
Kirouksessa!
On aika epätodennäköistä, että samana päivänä sattuu näin monta vahinkoa.
Tiril, uskotko onnettomuuksien johtuvan muumion kirouksesta?
En tiedä.
Muumion pitäisi olla kyllä aika vihainen tehdäkseen sellaista.
Tikkailta pudonnut mies sanoi, että netistä löytyy tietoa kirouksesta.
- Sanotaanko tässä jotain faaraosta... - Tiril! Löysin videon.
Lordi Carnarvon kuoli muutama kuukausi löydön jälkeen.
Hän oli ensimmäinen, joka meni muumion hautakammioon.
Seuraavina vuosina sattui lisää onnettomuuksia-
- hautaa tai faaraon jäänteitä tutkineille ihmisille.
Moni heistä kuoli aivan yllättäen.
Ihmisiä putosi tikkailta tai telineiltä-
-ja esineet siirtyivät itsestään.
Ehkä meidän pitäisi palata museoon ja tutkia maalipurkkia tarkemmin.
- Saammekohan luvan siihen? - Se selviää vain yhdellä tavalla.
Mutta... Missä kaikki on?
Kaikki on varmaan vain raivattu pois.
ÄLÄ KOSKE
Siinähän lukee, ettei siihen saa koskea.
Åtto koski jo.
Ei täällä näy mitään.
"Operaatio Muumio"?
Eihän tässä lue mitään.
Tämä haisee...
...limsalta.
Totta, haju on sitruunainen.
- Oliver, katso! - Sehän on se maalipurkki.
Mutta...
Miksi siinä on lanka?
Kalastussiimaa?
Joku veti siimasta, kun Siri Meyer käveli ohi.
Jos tästä vetää, purkki kaatuu.
Anteeksi, Åtto.
- Noin. - Täydellistä.
Otetaan sormenjäljet.
Noin.
Joku on aiheuttanut kaikki onnettomuudet.
Joku täällä.
Menen pesemään kädet.
Tutankhamonin komea kuolinnaamio-
- kertoo entisajan faaraoiden korkeasta asemasta.
Vaikka faaraoita pidettiin lähes jumalina-
- lapsikuninkaalla ei ollut juurikaan todellista valtaa.
Egyptin todellisia hallitsijoita olivat kenraalit ja vallanpitäjät-
- jotka johtivat maata Tutankhamonin puolesta.
Tutankhamonin muumioon on liittynyt arvoituksia-
- aina siitä siitä lähtien, kun Howard Carterin ryhmä löysi sen.
Miksi faarao kuoli niin nuorena? Mikä tai kuka hänet tappoi?
Meyer!
No mutta heti!
- Vieläkö te olette täällä? - Joo, me tehdään tutkimuksia.
- Tutkimuksia? - Niin, siis me vain ollaan...
...niin kiinnostuneita... muumioista.
- Niin, muumioista. - Sehän on hienoa.
Haluatko, että näytän yhden jutun?
- Mutta se on sitten salaisuus. - Selvä.
- Lupaa, ettet kerro kenellekään. - Lupaan.
- Tiedätkö, miten muumiot tehdään? - En.
- Kerronko? - Joo.
Muumiothan siis ovat kuolleita ihmisiä, ruumiita.
Egyptiläiset uskoivat elämän jatkuvan kuoleman jälkeenkin.
Siihen tarvittiin ruumista.
Jos ruumis mätänee, sielulla ei ole paikkaa minne mennä.
Tiedätkö, mitä sitten tehtiin? Ruumis leikattiin auki.
Veri, munuaiset, keuhkot ja kaikki otettiin pois.
Ne pantiin erillisiin astioihin.
- Tällaisiinko? - Niin. Ne kaikki ovat erilaisia.
- Mutta sydäntä ei otettu pois. - Miksei?
Egyptiläiset uskoivat sydämen ohjaavan ajatuksia ja tunteita.
- Eihän se pidä paikkaansa. - Ei niin, olet ihan oikeassa.
Olet aika terävä kaveri.
Sitten lopuksi... Näihin saa koskea.
Yleisö ei saa koskea näihin, mutta sinä ja minä saamme.
Ruumis käärittiin tällaisiin pellavakääreisiin.
Käärettä saattoi kulua jopa satoja metrejä.
Ja jokaisen kerroksen väliin...
...pantiin tätä. Tiedätkö, mitä se on? Haista.
Se on pihkaa.
- Siis sitä, jota saa puista. - Joo!
Ja nämä... Katsohan tätä.
Tämä on taika-amuletti.
Se on niin kutsuttu skarabee.
Näitä pantiin kääreiden väliin.
Ne suojelivat muumioita pahoilta voimilta.
Ja ihan lopuksi tuli pappi-
- joka asetti kuolinnaamion muumion kasvoille.
- Tiedätkö, miksi? - En.
Kun sielu palasi, sen piti tunnistaa oma ruumiinsa.
- Muuten olisi käynyt hassusti. - Kaaos!
Minä voisin päätyä vaikka Åtton ruumiiseen.
Niin, sinä päätyisit Åtton ruumiiseen. Sehän menisi aivan pieleen.
Oliver?
- Oliver? - Minun täytyy varmaan mennä.
Oli kiva olla sinun seurassasi. Kiitos, kun näytit tämän kaiken.
Eipä kestä. Muistutat vähän minun itseäni pienenä.
Olet utelias, oppimishaluinen ja nokkela.
- Heippa! - Hei hei.
- Millainen uskot hänen olleen? - Kenen?
- Tutankhamonin. - Hän oli varmaan ihan tavallinen poika.
Hän oli meidän ikäisemme, kun hänestä tuli faarao.
Siistiä!
Kuvittele, että kaikkien pitäisi tehdä niin kuin me sanomme.
Sinähän olet Elvestadin kovin pimu.
Ehkä Tutankhamon olikin pelokas ja yksinäinen.
- Ei ollut. - Mistä sinä sen tiedät?
Et elänyt muinaisessa Egyptissä.
Onnettomuudet eivät ole vain sattumaa. Yrittääkö joku sabotoida näyttelyä?
- Kuka sellaista haluaisi? - Meidän täytyy selvittää se.
Tuo ja... tuossa.
- Miksi se on niin arvokas? - Se on tehty kullasta.
Se painaa yli kahdeksan kiloa ja sen arvo on miljoonia kruunuja.
Maalipurkki!
Tämä on kuvattu juuri ennen maalin kaatumista museonjohtajan päähän.
Kalastussiimaa on mahdoton nähdä. Se saattoi olla kuka tahansa.
Varo!
Tulosta kuvat.
No niin, meillä on siis puuseppä, maalari, sähköasentaja, vartija-
-museonjohtaja ja...
- En usko, että se oli sisustaja. - Mikset?
- Hän vaikuttaa mukavalta tyypiltä. - Kaikki vaikuttavat kivoilta.
Museonjohtaja jopa antoi meidän katsella kaikkea.
Hän sanoi onnettomuuksien olevan hyvää mainosta.
- Mutta miksi hän pilaisi oman näyttelynsä? - En todellakaan tiedä.
Emme tiedä sitäkään, miksi puuseppä tai maalari tekisi niin.
- Ei se ole sama asia. - Onhan.
- On se! - Ei ole!
Kalastussiima...
Oliver? Tule tänne.
- En halua. - Haluatko selvittää mysteerin?
- Haluan. - Tule sitten tänne.
Mitä sinä sillä langalla teet?
- Miten pitkä sinä olet? - Noin 140.
- Miten niin? - Astu siihen. Pitele tätä.
Neljä ja puoli...
...kertaa...
...140...
Kuusi metriä ja 30 senttimetriä.
Se oli suunnilleen tällainen.
Noin. Ja sitten... Siinä taisikin olla kaikki.
- Tuohon meni ikuisuus. - Minä olen tarkka!
- Missä Siri Meyer on? - Tässä.
Vartija oli toisessa huoneessa.
Hän ei siis voinut vetää siimasta.
Eikä maalari, sillä hän oli telineillä.
Jäljelle jää siis kolme henkilöä.
- Neljä. Sisustaja mukaan lukien. - Kolme.
- Tiedät, että se voi olla kuka tahansa. - Kolme!
Mikset halua ajatella, että syyllinen olisi sisustaja?
Miksi olet noin itsepäinen?
- Miksi sinä olet noin itsepäinen? - Koska yritän selvittää mysteerin.
- Miksei se voisi olla Harald Bakke? - En usko, että on. Hän on mukava.
Minusta kaikki muutkin ovat mukavia, mutta en silti jätä heitä pois laskuista.
- Yritän ratkaista mysteerin. - Niin minäkin.
- Ei ihan siltä vaikuta. Sinä mökötät. - En mökötä!
- Mökötätpäs! - Enpäs mökötä!
Åtto, lopeta. Tuo ei auta yhtään.
Etkö nyt voisi myöntää, että se voi olla kuka tahansa?
Oliver...
Äiti. Minun täytyy mennä kotiin.
Tule.
Åtto!
Tule nyt!
Elämä faaraon hovissa oli pelottavaa.
Ainoa, johon nuori Tutankhamon saattoi luottaa, oli hänen siskonsa Ankhesenamon.
Heidän ystävyytensä oli ankkuri nuoren faaraon elämässä.
Sisko pysyi aina hänen rinnallaan kuolemaan asti.
Hei...
Kavereita?
Kavereita.
- Oletko valmis toimintaan? - Aina.
- Mitään ei tapahdu. - Kärsivällisyyttä nyt.
Lavalta tulee savua!
Siellä palaa!
Täällä palaa! Tule!
Suurpalo!
Anna se tänne. Pysy kaukana.
Mitä täällä tapahtuu?
- Tarvitsetko apua? - Menkää pois! Ei!
- Tuossa olisi voinut käydä huonosti. - Se on se kirous.
On edelleen mysteeri-
- miksi faaraon aarteita kuljettaneen laivan moottori syttyi palamaan.
Huhujen mukaan faaraon muumio yritti estää ryöstön.
Onnettomuuksiin on pakko olla jokin looginen selitys.
Ehkä museonjohtaja käyttää niitä mainostemppuna.
Meidän täytyy palata museoon.
Tuon täytyy olla se kultanaamio.
Huhuu?
Onko täällä joku?
Huhuu?
- Museossa oli viime yönä kobra. - Kobra?
Sen oli täytynyt tulla Egyptistä asti.
- Onneksi se saatiin kiinni yöllä. - Tämä menee yhä oudommaksi.
Näytän sinulle yhden jutun.
Tässä.
Samaan aikaan, kun Howard Carter löysi Tutankhamonin haudan-
- hänen asuntoonsa oli mennyt kobra, joka oli syönyt arkeologin kanarialinnun.
Miksi juuri kanarialintu joutui faaraon raivon kohteeksi-
- Carterin itsensä sijaan, on edelleen mysteeri.
Mistä he tietävät, että kobra oli tullut tavaroiden mukana Egyptistä?
Tämä on todella hämärää.
Otetaan selvää siitä kobrasta.
- Se ei ole dobermanni, vaan... sakaali. - Aivan, sakaali.
Åtto, tule!
- He ovat taas täällä. - Eikä...
Mitäs te täällä teette?
- Näyttely avataan vasta huomenna. - Mietimme, onko se kobra vielä täällä.
- Ei, elintarvikevirasto hoiti asian. - Syödäänkö se?
Ei, mutta elintarvikevirasto hoitaa sellaiset asiat, joten...
- Voisitko näyttää, mistä se tuli? - Miksi?
Olemme uteliaita.
Toki minä sen voin näyttää.
Mitä te oikein etsitte?
Emme ole ihan varmoja, mutta ratkaisemme mysteeriä.
Löydätte varmaan ulos itsekin.
Sitten vain aletaan etsiä.
Mitä nyt, Åtto?
- Hyi! - Mitä nyt?
Mikä tuo on? Subs: PTNK
- En tiedä, mistä sinä puhut. - Tuo!
Näyttää nahkansa luoneen käärmeen nahalta.
Käärmeet vaihtavat nahkansa, kun ne kasvavat.
Olisit heti sanonut.
Miksi oli tuossa laatikossa? Tuo on peräisin Norjasta.
Eli... kobra tuli siis Norjasta. Eikä se ollut vahinko.
Niin, joku toi sen tänne tahallaan.
Anteeksi, saisinko vähän valoa tänne? Haluan nähdä, mitä teen. Kiitos.
- Oletko kunnossa? - En!
- Saitko sähköiskun? - Sain.
- Oletko kunnossa? - En ole.
- Vieläkö sähkö kulkee lävitsesi? - Mitä täällä tapahtuu?
Mitä tämä oikein on?
- Tuohan on hengenvaaralista! - Olen pahoillani.
- En tiedä, miten... - Todella vastuutonta toimintaa!
Jätit irtojohdon vesiämpärin yläpuolelle! Mikset ole asentanut johtoa?
Maali on vielä märkää. En voinut asentaa sähköjä.
Riittää! Ja nyt...
...kaikki palaavat töihinsä.
- Oletko kunnossa? - Sattuu.
Sattuuko kovaakin?
Puuseppä oli viimeinen, joka kävi roskalavalla.
Ei hän silti välttämättä sytyttänyt sitä. Syttymiseen saattoi mennä aikaa.
- Se saattoi olla joku aiemmistakin. - Ei.
Sama tyyppi kaatoi maalipurkin.
Ja sähköasentaja... Hän ei edes käynyt roskalavalla.
Jäljellä ovat siis puuseppä, sisustaja ja museonjohtaja.
Oliver...
- Katso, sitruunoita. - Sitruunoita?
Niin tietenkin!
Lappu tuoksuu sitruunalta!
Jotain tulee esiin.
Ymmärrätkö sen?
Kunpa ymmärtäisinkin.
Minä tiedän, kuka ymmärtää.
Tule, Åtto.
Hei, vaari!
- Onko teillä taas tehtävä? - On.
Etkös sinä olekin salaperäisten symbolien asiantuntija?
Olette oikeassa paikassa.
- Åtto... - Riittää jo. Kävin jo pesulla.
Katsokaa, mitä löysin.
Ostin tämän kirjan Kairosta joskus... 60-luvun puolivälissä.
Tässä on selitetty kaikki merkit. Kaikki kirjaimet, luvut...
Tämä... Tätä ei ole kirjoitettu musteella.
Se on sitruunahappoa.
Tässä on nyt kyse oikein vanhan ajan konnista.
Katso, löydätkö nämä merkit sieltä. Minä näen niin huonosti.
Ensimmäinen näyttää B: ltä.
Sankareidenkin täytyy syödä välillä. Tässä.
Kappas vain.
Hyvin sujuu.
B, 100, A, 2.
Se on jokin koodi.
B, 100, A, 2?
- Mistä saitte tämän? - Taidemuseon roskiksesta.
- Miksi te sitä kaivelitte? - Museossa tapahtuu onnettomuuksia.
Otitteko siis tyhjän lapun roskiksesta?
Se oli kirjekuoressa, jonka päällä luki "Operaatio Muumio".
Meistä oli outoa, ettei lapussa lukenut mitään.
Haistelin sitä ja huomasin sen tuoksuvan sitruunalta.
Muistin, mitä joskus luimme etsivän käsikirjasta.
Alatte olla jo aika hyviä tässä.
Mutta emme saa hätiköidä nyt. Tälle voi olla aivan looginen selitys.
Niinkö uskot?
Onhan tämä kyllä outoa.
Syy siihen, että uskon tälle olevan jokin aivan luonnollinen selitys-
- on se, että tällainen salakieli, näkymätön kirjoitus...
Rikolliset eivät juuri harrasta sellaista.
- Ymmärrättekö? - Joo.
Mutta te olette olleet tosi taitavia. Olette luovia, terävänäköisiä...
Olette tehneet uskomattoman hyvää työtä.
Niin sinäkin.
Noin.
Ampiaispesä!
Se täytyy viedä pois!
- Mitä nyt, Åtto? - Minne sinä menet?
Yksi murtaa jalkansa, museossa on käärme-
-maalipurkki kaatuu, sähköisku...
Tämä on se muumion kirous!
Lopeta jo tuo kiroushöpötys.
Miten sinä sitten selität kaikki nämä tapahtumat?
Hoida sinä vain oma työsi, niin me hoidamme tämän.
Nyt riittää!
Mitä nyt, Åtto?
Ämpärissä on ampiaispesän jäänteet.
On vastuutonta pitää ihmisiä tällaisessa paikassa!
Joku toi ampiaispesän tänne ämpärissä ja päästi ampiaiset vapaaksi.
Noin.
- Minä lopetan! Olen saanut tarpeekseni! - Kuka täällä sitten vartioi?
Minä en aio viettää yötä muumion kanssa.
Et voi lopettaa. Mistä muka saan tänne enää uuden vartijan?
Minä voin hoitaa sen.
- Sinäkö? - En pelkää pimeää enkä ole taikauskoinen.
Ethän sinä ole mikään vartija, vaan...
- Olet pelkkä sisustaja. - Ja lavastaja!
Tunnen näyttelyn läpikotaisin, joten sovin hommaan täydellisesti.
Niin, sinä ole tietysti uskollinen tälle näyttelylle, mutta...
Tuhannet kiitokset.
Vartijat eivät omistaudu työlleen samalla tavalla.
Oikea taiteilija ei ikinä lopettaisi työtä tuollaisten pikkujuttujen takia.
- Niinpä. Hän on melkoinen pelkuri. - Niin on.
Mutta mistä saan uuden vartijan näin lyhyellä varoitusajalla?
Meyer... Älä mene merta edemmäs kalaan. Minä olen uusi vartija.
- Saat paikan. - Saanko? Vartija Bakke palveluksessanne!
Minulla taitaa olla sinulle univormukin.
- Univormuko? Uskotko sen sopivan minulle? - Uskon.
Otetaan tämä sitten pois tästä.
- Onko univormu minun kokoani? - Luulisin, että on.
Noin.
Käydään nyt kaikki läpi vielä uudelleen.
Ensin yksi putosi tikkailta, koska ne oli sahattu poikki.
Sitten Siri Meyer sai maalia päähänsä.
Paikalla olivat vain sisustaja, puuseppä, museonjohtaja ja sähköasentaja.
Sitten roskalava syttyi palamaan.
Sisustaja ja puuseppä veivät sinne jotain.
- Sähköasentaja ei vienyt. - Eikä Siri Meyer.
Jäljellä ovat siis vain sisustaja ja puuseppä.
Olemme edelleen samassa pisteessä.
Miten saamme selville, kuka tämän takana on?
Tutkimalla sormenjälkiä?
- Onko tämä tarpeeksi iso? - Varmasti on.
Nehän ovat samanlaiset!
Åtto, nämä ovat samanlaiset!
Kaikki sormenjäljet ovat samanlaisia kuin Harald Bakken nimilapussa.
Ja nyt hän toimii myös museon yövartijana.
Mennään sinne ja selvitetään, mitä hän oikein puuhaa.
Sillä lailla...
Äkkiä nyt!
Heidän täytyi olla metsässä odottamassa.
- Mitä sinä nyt? - Tule!
Se ei ole täällä. Senhän piti olla täällä!
Kokeillaan ovea.
Hieno homma.
Tosi hienoa. Ideana nimenomaan oli olla jättämättä digitaalisia jälkiä.
Kirjekuori ei ole roskiksessa, eikä Bakke ole avannut ovea.
- Miten muka pääsemme sisään? - En tiedä.
- Soitetaan hänelle. - Soitetaan.
Haloo?
Teidän ei pitänyt soittaa! Poliisi pystyy jäljittämään kaiken!
Luuletko, että käytimme näkymätöntä mustetta ihan huviksemme?
Mutta kirjekuori ei ole roskapussissa!
Panin sen sinne ja kirjoitin sen päälle "Operaatio Muumio".
- Mitä hän sanoi? - Hän tulee tänne.
Etkö olisi voinut tulla heti?
Åtto, tule.
Voi ei, mitä me nyt tehdään?
Se roskiksessa ollut lappu!
Se oli ovikoodi. Onko lappu sinulla vielä?
B, 100, A, 2.
Nyt sen pitäisi olla auki.
- Tulkaa perässä. - Åtto, tule.
Vauhtia nyt, meillä on kiire.
No niin, tässä.
Keikan viimeinen osa.
- Se täytyy saada pois tuolta. - Nostammeko tätä?
- Nosta nyt. - Varovasti!
Nosta nyt.
Kultanaamio!
Noin. Ja sitten...
Varovasti nyt.
Rauhallisesti, rauhallisesti...
Varovasti...
- Kassi on liian pieni. - Eikä!
- Vetoketju. - Ei se mene kiinni.
- Ota sinä se. - Kassi on aivan liian pieni.
Ota tuo tuoli.
Sido kunnolla. Sen täytyy näyttää aidolta.
- Vene on valmiina rannassa. - Vauhtia nyt.
Mitä he oikein aikovat?
He esittävät, että sisustajan kimppuun on käyty.
Fiksua.
Hemmetin törpöt!
- Vauhtia nyt. - Noin.
Meidän täytyy varmaan lähteä.
Tule, Åtto.
Tiukemmalle! Olette ihan surkeita. Sido tiukemmalle!
Laita se nyt kunnolla.
- Fred-eno! Museoon on murtauduttu. - Tulemme sinne heti.
Pitäkää kiirettä.
Ai! Ei noin tiukalle.
Meidän on pakko tehdä jotain.
Niin tehdäänkin.
Ota tämä.
Tuohon.
- He näkevät meitä. - Eivät näe. Lankku hoitaa homman.
- Voisimmeko nyt lähteä? - Enää kaksi lankkua.
Tiril, pane vauhtia.
Äkkiä nyt!
Tavataan sitten rannassa.
Tämän täytyy näyttää aidolta.
Vauhtia! Tule!
Vauhtia nyt.
- Mitä sinä teet? - Sen täytyy näyttää aidolta.
- Mikä se oli? - En tiedä.
- Aja kunnolla! - Rengas taitaa olla puhki.
"Se oli aivan kamalaa."
- Oletteko kunnossa? - Joo.
- Se oli ovikoodi! - Lapun viestikö?
Sisustaja on mukana juonessa. Hänet täytyy pidättää.
- Rosvoja täytyy seurata! - He menevät rantaan.
- Panimme tielle piikkimaton. - Autosta puhkesi rengas.
Hyvä on, hyvä on. Hypätkää kyytiin.
0-5, Bravo 3 -0 kutsuu.
Seuraan pakoautoa. Lähettäkää apuvoimia.
Harald Bakke täytyy pidättää. Hän on yksi epäillyistä.
0-5, Bravo 2-0 tässä. Olemme nyt museossa.
Lopultakin! Se oli aivan kamalaa!
Se oli aivan hirveää. He juoksivat pakoon. Tuohon suuntaan!
- Se oli aivan hirveää. - Harald Bakke?
Sinut on pidätetty.
Pidätetty? Miksi?
- Lähdet meidän mukaamme. - Varovasti! Tuo sattuu!
Miksi minut pidätetään? Minähän olen taiteilija! Olen lavastaja!
- Mitä Harald Bakke siis puuhaa? - Hän huijasi meitä.
- Hän esitti mukavaa. - Hänhän on oikein ystävällinen.
- Niinhän te luulette. - Hän haluaa sitä.
Tajusimme asian, koska hänen sormenjälkiään oli joka paikassa.
Minä tajusin.
Ovi auki!
En pääse ulos.
Vauhtia nyt!
Pidä kiirettä!
Tule tänne. Ota naamio ja juokse rantaan.
Mitä sinä sitten teet?
Hankkiudun eroon poliiseista. Vauhtia nyt!
Tuolla! He törmäsivät puuhun!
Jääkää te tähän.
Mitä nyt, Åtto?
Näitkö yhden vai kaksi konnaa juoksemassa karkuun?
Nainen oli yksin.
Äiti...
Hän on tuolla!
Nyt ei voi nössöillä. Tule!
Jes!
Univormu pukee sinua. Luulin saavani apua...
- Minä tässä, Oliver. - Missä Tiril on?
Hän seurasi rosvoa ja juoksi rantaan.
Seuraa sinäkin-
-mutta älä mene hänen lähelleen.
Selvä.
Lähettäkää apuvoimia rantaan.
Seis!
Hyvää jatkoa, räkänokka.
En osaa uida!
Kukas nyt on räkänokka?
Nuorten mestarietsivien ansiosta Elvestadin poliisi sai estettyä-
- Tutankhamonin kuolinnaamion varkauden.
Tässä on museonjohtaja Siri Meyer.
- Onko näyttely avoinna huomenna? - Kyllä on.
Uutinen arvokkaan taideteoksen pelastajista on levinnyt maailmalle.
- Miten tämä vaikuttaa järjestelyihinne? - Tämä on hyvää mainosta meille.
- Hänkö se on? - Niin, Tutankhamon.
Hyvä, ettei häntä viety pois.
- Hei! Me emme lopettaneet vielä. - Miten hyvä etsivä sinä olet?
Jos osaat vastata näihin kysymyksiin...
...olet todellinen...
...mestarietsivä!
- Oletko valmis? - Miten poliisi pysäytti varkaan?
Mistä kuolinnaamio on tehty?
Millainen käärme museossa oli?
Minkä värinen varkaiden pakoauto oli?
Ja nyt tulee tosi vaikea kysymys:
Miten pitkä Oliver on?
Ja miksi kutsutaan tätä, joka suojelee muumiota pahoilta voimilta?
Ja mitä lapun koodi tarkoitti?
Heippa!
Suomennos: Saara Närhi www.sdimedia.com